Edgard Varése - Integrales

Olasz származású, francia születésű zeneszerző, ám életete nagyobb részét az Egyesül Államokban töltötte.
1883-ban született Párizsban. Élete elején matematikát és természettudományt tanult. 1904-ben kezdte meg zeneszerzői tanulmányait. 1906-ban felvették a Conservatoire mesterosztályába, Párizs legrangosabb zenei egyetemére.1907 ben Berlini útja során megismerkedett Busonival, a kor nagyhatású és elismert zeneszerzőjével, ez a találkozás nagy hatással volt rá. 1915-ben az Egyesül Államokba költözött, New York-ban telepedett le, majd 1926-ban amerikai állampolgárságot kapott. Zenekart alapított New York Symphony Orchestra néven. A zenekarnak nem mindennapi feladata volt: olyan zeneszerzők műveinek előadását célozta meg és tette lehetővé, akik a kortárs zene fejlődését tűzték ki célul. Nagy hatással volt rá a tudomány és a technika fejlődése, vizsgálta milyen hatással van ezen fejlődés a kortárs művészetekre. Kompozícióiba zajokat, zörejeket vont be igen szigorú rendszer szerint. Művészetére jellemző, hogy mindent felülír a ritmus - számára ez volt a kiindulási pont. Nagy tehetségnek számított műszaki területeken, ezt átvitte zenéjébe is. 1913-tól kezdett el elektronikus zenével foglalkozni, igaz ekkor még csak közvetett formában - elektronikus hangszerekkel kísérletezett új hangforrásokat keresve. 

Majdnem 10 évvel Nem Yorkba telepedése után megírta egyik legjelentősebb művét „Integrales” címmel. A mű három legjellemzőbb eszköze: a ’sound mass’ komponálás, a spatiális projekciók és a szerző által intenzitási pontoknak (zones of intensity) hívott technika alkalmazása. Az Integrales hangtömegek mozgásából épül fel. Varése úgy hitte, hogy létrehozható egy hallható geometriai tér. A precíz dinamikai lejegyzésnek köszönhetően a közönség egy echo-kamrában érezheti magát, miközben hangtömegek eltávolodnak, vagy éppen egészen közel jönnek. Varése zseniális módon kezeli a különböző hangszerek együttes tömegét, ezzel is egyfajta elektronikus vonást kölcsönözve zenéjének: a különböző hangforrásokat egyetlen hangszín érzetként érzékelhetjük. Varése zenéjében nem ragaszkodik a megszokott skálákhoz, kötött intervallumokhoz. Az Integrales-ra is jellemző a disszonanciák használata, a megszokott oktáv felosztás kerülése. Az ilyetén felépített vertikális hangtömeg sokszor meglehetősen sűrű; a 28. ütemben például 11 féle hangszer 11 féle hangmagasságot játszik. Varése különböző blokkokat hoz létre, melyek úgy illeszkednek egymásba, akárcsak a puzzle, ezáltal az egyes hangtömegeket össze lehet kapcsolni vagy szét lehet választani. Ezek a hangtömegek rendszerint térben állnak össze, egy adott geometriai formát alkotva, majd innen elindulva körbejárják az auditóriumot.